Lumea asta nu e un loc drăguț, Clare.
- Se mărită cu el ? - Tatăl ei
l-a pus pe drumul către director la Strategie.
Tu vei fi cea care schimbă tot.
Ai o cârtiță. E Quayle.
El a fost tot timpul ăsta.
- Cianură, Peter. - Ia-o,
spionul naibii ! Îți ofer o cale de scăpare.
Astea sunt ordinele voastre.
- Dar obiectele personale ? - Le luați când țintele sunt moarte.
Termin contractele, plătești.
Ai înnebunit ? Te vor moartă.
Îți mai iubești fosta soție, Howard ?
- Stai naibii departe de ea. - Mama
a fost mereu dificilă. Vrea ce vrea.
- Mama lor o vrea înapoi în Anglia. - Ești un tâmpit nenorocit.
Mergem în Potsdam.
Și el.
Ce naiba ?
Da ?
Am sunat la curățătorie ?
Nu.
N-a fost niciodată o curățătorie aici.
Îmi cer scuze.
Am format greșit.
După cum vedeți, districtul n-a ...
Lucas, preia, te rog.
Deci, rezultatele alegerilor au fost aceleași ...
A sunat pentru curățătorie.
Și mai sunt și alegerile.
Oricum, problemele,
districtele votante
și acoperirea media aveau mici asemănări. Amendamentul Doi la Sănătate.
Strângeți-vă lucrurile.
Avem o surpriză azi.
Aldus vă va duce într-o călătorie specială.
Toată lumea.
Du-te în birou, e un mic seif.
Codul, 40-12-31.
Repetă-mi-l.
40-12-31.
Ia mapa de piele.
Vor veni curând.
Em, ce e asta ?
Nu știu.
Jos.
- E cineva acolo ! - Răspândiți-vă.
Mișcă.
Vizitatori.
Sunt aici.
Ai mapa ?
Gândiți-vă la ce am realizat anii ăștia.
Gândiți-vă la ce mai avem de făcut.
Moștenirea noastră supraviețuiește doar dacă putem proteja secretul.
Jos !
Ascundeți-vă !
Pleci ?
Ajută-mă cu asta.
Dar ceilalți ?
Munca lor s-a terminat.
A noastră nu.
Vii sau nu ?
Ai găsit ceva ?
Totul a fost distrus dinainte să ajungem aici.
Nicio hârtie, niciun document, nimic.
Ce naiba e locul ăsta ?
Nu știu.
Am nimerit aici în mijlocul unui schimb de focuri ?
Credeam că e o locație de lăsat documente.
Ian, n-am știut că va fi ...
asta.
Vreau să îți arăt ceva.
E de pe partea lor.
Compară liniile temporale dintre lumile noastre.
Evenimente,
tradiții.
Învață copiii despre viața de acolo.
O școală.
Aici !
Ce e ?
Sfinte Dumnezeule !
Charlotte ?
Încearcă să nu pari atât de dezamăgit, Howard.
Te-am trezit ?
Îmi pare foarte rău.
M-am gândit să te anunț că sunt în oraș.
Ești în Berlin ?
Am venit azi noapte. Sunt la spital.
De ce ? Ce s-a întâmplat ?
Nu te-au sunat încă ?
Soția ta,
Emily a noastră,
s-a trezit.
Haide, Spencer.
Haide, te rog.
Haide.
A sosit.
- Cum e ? - Doctorii nu sunt siguri
cât poate înțelege, dacă înțelege ceva.
Îl numesc un prim pas.
Primul din mulți alții, sperăm.
Mă bucur să te văd, Howard.
A trecut mult timp.
Emily ?
Mă auzi ?
E o luptătoare, fata noastră.
Un soldat.
Chiar de mică avea inima unei luptătoare.
Nu. Stai nemișcată.
- Nu te mișca. - Nu-mi place.
De ce ?
Crezi că o poză îți va fura sufletul ?
Ar trebui să fie liniște în somn.
Dar nu și în al tău.
Ai fost neliniștită, toată noaptea.
Șterge-le.
Vrei micul dejun ?
Îmi pare rău, dar trebuie să plec.
Trebuie să fie important.
Spune-mi ceva despre tine.
Nu e prea mult de spus.
Vii în Berlin pentru ce, o mare slujbă ?
Poate ești CEO-ul unei mari companii ?
Sau ai doar un rucsac.
Și eu am invitat o persoană a străzii
pentru o aventură de o noapte.
Dar cred că nici n-a fost o aventură de o noapte.
Tehnic, adică.
Mulțumesc.
Ce faci ?
Sun la Birou.
18 oameni sunt morți, jumătate din ei copii.
Da. Și ultima dată când am vorbit prin canale oficiale aproape am fost omorâtă.
Până nu știm cine ne sunt prietenii,
aș ține asta între noi.
Ești sigur că Alexander Pope e în spatele tuturor ?
Acum îmi vine greu de crezut că cineva e capabil de asta.
Dar dacă mergem după Pope,
trebuie să fim siguri de temeiul nostru.
Trebuie să fie ceva ce n-au distrus.
Ești bine ?
Sunt bine.
Poate ar trebui să te duci la mașină să iei niște aer curat.
Sunt bine.
Ar trebui să vedeți asta.
Sunt poze din recunoașteri.
Par să fie de pe partea cealaltă.
Uite.
Falsifică o viză.
Sunt documente pentru vamă ce trec de la noi dincolo.
Și le folosesc pe ale acestui bărbat.
Ce ?
Asta e locul ăsta.
Sălile de clasă.
Copiii pe care ei n-au vrut ca noi să-i interogăm.
De ce altceva ai învăța copiii despre partea cealaltă ?
Trimit agenți ca să înlocuiască dublurile lor de dincolo.
Mai ai prieteni la Vamă ?
La Recunoașterea Facială.
Vezi dacă acest bărbat a folosit Trecerea
- în ultimele câteva zile. - Mă duc cu el.
Ce, nu poate merge singur ?
Trebuie să-l găsești pe prietenul tău de la detectorul de minciuni.
Kaspar ?
Locul ăsta ardea deja când am ajuns aici.
E singura persoană care știa că suntem pe drum.
La naiba.
Anunță-mă dacă găsești ceva.
Trebuie hrănită.
N-o să-i fac rău, e fiica mea.
Cât a trecut ?
Îți amintești când ea ...
s-a despărțit de tine ?
Înainte de nuntă.
Te-a prins cu altcineva.
Voiam să așteptăm, dar ...
asta a precipitat o mișcare mai rapidă.
Trebuia să mă schimb în seara aia.
Deci, ce i s-a întâmplat ?
Cu Clare a mea. Ce s-a întâmplat cu femeia pe care am cerut-o în căsătorie ?
A fost extrasă.
Nu știu, a fost ...
i-au dat o nouă viață, probabil pe partea mea.
Nu trebuie să știu eu.
Sunt doar un agent.
Îți jur că sunt femeia cu care te-ai căsătorit.
Sunt mama copilului nostru.
Te rog, lasă-mă să o hrănesc.
Te rog.
Are ochii tăi, să știi.
Sunt pași pozitivi, dar e încă devreme.
Orice pacient cu o leziune cerebrală traumatică
- răspunde diferit. - Desigur.
Pot trece luni până înțelegem întreaga dimensiune a afecțiunii ei.
La aceste răni,
abilitățile motoare tind să se recupereze mai repede decât funcțiile cognitive.
Ce vrea să spună e că trebuie să fim răbdători.
Da. Și în funcție de progresul lui Emily,
v-ați putea gândi să o mutați într-un centru de recuperare specializat.
Aș fi fericită să vă ofer niște recomandări, d-nă Burton.
Ar fi minunat.
Oriunde crezi că e cel mai bun loc
- pentru recuperarea ei. - Desigur.
O zi bună.
Mulțumesc.
Ce naiba faci ?
Poftim ?
Stimata Charlotte Burton.
Brusc devenită mama anului ?
Îmi cunosc fiica și am avut suișurile și coborâșurile mele, de-a lungul anilor,
dar sunt aici acum ...
din dragoste.
Găsesc ciudat ... Eric nu mi-a spus un cuvânt
de la ultima lui vizită, doar că
mi-ai refuzat cererea de a-i superviza îngrijirea lui Emily.
Despre ce ați vorbit voi doi ?
Am clarificat niște lucruri.
Ai mutat-o din vechiul spital ?
Fără să ne spui ?
A fost ca să ne faci în ciudă ?
Nu, Charlotte. Crezi sau nu, nu are nicio legătură cu tine.
Am adus-o aici pentru că e un spital mai bun.
Voi lua un apartament în Berlin, de la începutul lunii.
Recuperarea lui Emily va fi îndelungată.
Nu cred că vei putea să te ocupi de partea financiară.
Mai ales într-un loc ca ăsta.
Ne mai vedem.
Te-ai descurcat bine aseară.
Știu că nu e genul de lucru
cu care ești obișnuit.
Cum faci asta ?
Cum ...
cum nu te afectează ?
Găsești ...
moduri de a face față.
Nu spun că sunt moduri bune.
Dacă oamenii ăștia chiar trimit agenți
dincolo de graniță ...
trebuie să-l informăm.
Vorbești serios ?
Howard e singurul în care putem avea încredere de dincolo.
Sunt lucruri pe care le-aș putea face ca să iau legătura, dar ...
poziția ta e mult mai bună decât a mea în Birou acum.
Voi avea nevoie de tine.
Am nevoie de ajutorul tău.
Ce vrei să fac ?
Nu mă poți ține aici pentru totdeauna.
Mai devreme sau mai târziu, va trebui să faci ceva.
Mai sunt și alții ?
Ca tine ?
Cred că e mai bine să nu discutăm asta.
Nu-mi pasă ce crezi tu.
Ăsta e un act de război.
Partea ta declară război.
Partea mea nu știe nimic despre ce se întâmplă.
N-ar ști ce să facă, dacă ar afla.
Crezi că suntem cu toții atât de orbi acolo ?
Gripa a ucis sute de milioane.
Părinții mei. A decimat Europa.
Și în tot timpul ăsta, partea ta n-a fost afectată.
Ce, nu crezi că dacă s-ar întâmpla așa ceva
n-aș ști ?
O operațiune de dimensiunea asta ?
Ești atât de naiv.
Destul de curând, oamenii se vor uita lung și atent
la această șaradă pe care o numim diplomație.
Mai devreme sau mai târziu, totul se va schimba.
Te predau.
Ar fi o greșeală.
Gândește-te la viața ta.
Ce vor zice oamenii când vor realiza
că a fost soția ta de vină tot timpul ăsta ?
Nu ești soția mea.
Că m-ai lăsat să-ți sifonez informațiile, să-ți accesez resursele.
Și Spencer ?
Un copil născut din două lumi.
Te-ai gândit la asta ?
Chiar crezi că îi vor da drumul ?
Nu poți face nimic.
E totul în desfășurare.
Peter, îmi pare rău pentru ce ți-am făcut. Serios.
Dar cred că e vremea să înțelegi că suntem prinși amândoi în asta.
Tu și cu mine.
Împreună.
Deci, îl recunoști pe omul ăsta ? L-ai văzut traversând ?
Da, sigur.
Acum câteva zile. Era parte dintr-un delegație diplomatică.
A trecut cu ăștia doi.
Trebuie să se întoarcă peste o zi.
Ce treabă aveți cu ei ?
Nu e important. Doar o verificare de rutină.
Mulțumesc.
Am auzit că ești bolnav.
Pot intra ?
Îmi pare rău, e o mică zonă de război.
Am avut o ...
petrecere aseară.
Ai fi putut suna, știi ?
Am crezut că era mai sigur să n-o fac.
De ce ? Ce se întâmplă ?
A început să-mi placă asta acum câțiva ani.
Rețetă rusească.
Trei lucruri ne-au lăsat ticăloșii ăia,
ce merită păstrate : poezia, contraspionajul și supa.
Sunt noutăți despre cârtiță ?
Despre Shadow ?
Ce crezi ?
Despre supă.
Da, nu.
E bună. Mulțumesc.
Grija mea legată de vânătorii de cârtițe e că învrăjbesc oamenii.
Când e teamă de încredere,
toată lumea își face griji pentru autoconservare.
- Totuși, ceva trebuie făcut, nu ? - Da.
Mă gândeam de curând la celălalt eu.
Eu de pe partea cealaltă.
L-am cunoscut.
L-ai cunoscut personal ?
Da.
Jucam șah.
Prin telefon. Făceam mutările prin cod.
Aveam o tablă în biroul meu, una într-al lui.
- Glumești. - Nu.
Ca și cum Kasparov juca cu el însuși.
Mereu se ajungea la pat.
Niciunul dintre noi nu greșea.
Alții din domeniul nostru sunt neglijenți, ca artiștii.
E o problemă.
Prea multe greșeli.
Dar noi, niciodată.
Deci, m-am gândit.
Am plasat ...
un agent.
pe partea cealaltă.
Am ales-o pe ea pentru că știam că are anumite calități,
pe care el le-ar aprecia.
Și într-o zi
ea s-a întors cu un mesaj
că el s-a îndrăgostit.
Și că vrea să dezerteze pentru ea.
Dublura ta a vrut să vină aici și să lucreze pentru noi ?
Ar fi fost o lovitură.
Dar m-ar fi ruinat în același timp.
În fiecare zi, m-ar fi privit și s-ar fi întrebat care ar fi prețul meu ?
Deci ...
am ucis-o.
Să-l opresc să vină aici.
Din ce am auzit, s-a îmbolnăvit.
A înnebunit.
Dar eu am supraviețuit.
Ce vreau să spun,
cu toții trebuie să facem alegerea aia.
Cauza versus noi înșine.
Dacă vrei să supraviețuiești.
Mă înțelegi, nu ?
Nu, nu sunt sigur că înțeleg.
Cred că înțelegi exact ce vreau să spun.
Nu voi implica Biroul în asta, deocamdată,
dar las oameni afară.
Voi fi la Walcot, seara asta.
22:00. Mănânc la bar.
Sper să alegi cum trebuie.
Merhaba, Raash.
Vreau să trimit un mesaj unui prieten comun de partea cealaltă.
Seamănă puțin cu fostul meu soț.
Scuză-mă.
Unde naiba ai fost ?
Cineva de dincolo vrea să se întâlnească cu mine.
Vreau să mă bagi într-o cameră de la Interfață, diseară.
Ce ?
Termină cu rapoartele despre piață după program, mereu.
Vreau să te asiguri că nimeni nu vede sau nu aude nimic despre întâlnire.
Howard, nu e vreo cerere simplă.
Situația de aici e foarte critică.
Dacă cineva de dincolo vrea să vorbească cu mine
în grabă, nu e nimic mai important.
Fă se se întâmple. 8:00.
Să obții informații de la perverșii de la Arhivă e ceva,
dar să-ți aduci fostul soț într-o cameră de la Interfață ?
Nesupravegheată ?
- Ca întotdeauna, eu ... - Da, știu.
Apreciezi ajutorul meu.
Într-o zi, o să-mi spui despre ce e vorba.
- Mulțumesc, Cara. - Da.
O să aflu ceva.
Să mă caute nenorocitul, diseară.
Fiecare cameră e echipată cu propria sursă de energie de rezervă.
Dacă oprești una, atragi atenția.
Șuruburi slăbite ?
Mai simplu de explicat.
- Mulțumesc. - Du-te naibii.
Ar trebui să știi să n-o târăști în asta.
Seară liberă.
Directorul Adjunct vrea să facă o simulare a sistemelor.
Bietul ticălos, îmi e dator cu 4 locuri la lojă, nu două.
Dă-i mesajul.
Am cercetat rețeaua Ambasadei de pe partea asta.
Am mers într-o tabără de lângă Potsdam.
Era o școală.
Nu înființată formal de Biroul tău,
dar ...
credem că antrenau ...
agenți latenți.
Agenți operativi.
Trei nume.
Oskar Wolfe, Helen Moller,
și Rashad Roumani.
Sunt toți pe partea aia cu vize false.
Ne-am gândit că trebuie să știi.
Noi ?
Da, poate te-ai gândit că va sta altcineva aici.
Poate fosta ta soție ?
Cea care mi-ai spus că a murit de cancer ?
Nici nu știu de unde să încep.
E în viață, tu ai divorțat, o fiică.
Da, oamenii tind să facă lucruri disperate
când află despre versiunile lor.
Deci, îmi făceai un serviciu ?
N-ar trebui să fim aici.
Mulțumesc pentru informații. O să mă interesez.
E vreun sâmbure de adevăr la tine ?
După tot ce am văzut din viața ta, ce ai făcut,
e vreo fărâmă de onestitate în tine ?
Uită-te la tine, Howard.
Crede-mă, mă uit.
Nu de mult, te-am trimis acolo ca un necunoscut în pădure.
Acum ești un vânător de spioni,
aducându-mi informații utile.
Ce vrei să spui ?
Cred că-mi datorezi niște recunoștință.
- Pentru ce ? - Pentru că te-am trezit naibii.
Ce ai fost înainte să ne întâlnim ?
Un mic nenorocit patetic, iubit loial ...
cu florile tale pe noptieră
și poezia naibii.
Acum uită-te la tine. Acum respiră ceva
în spatele acelor ochi.
Te simți bine alături de familia mea ?
Te urăsc.
Da, pare corect.
Chiar dacă, din ce în ce mai puțin în ultima vreme.
N-a durat atât de mult să-ți scot viața din derapaj.
Puțină blândețe, puțină atenție.
Ai fi uimit ce diferențe pot face.
Refac puțin ruinele vieții tale.
Unde e recunoștința mea ?
Îți place asta, nu ?
Să umbli pe acolo, să-ți bagi nasul în micile detalii ale vieții mele,
în fiecare fibră a ființei mele.
Te-am ajutat.
Din nou "noi".
Ții la ea, Howard ?
Ce ?
Haide, e chiar în fața ta. O a doua șansă, nu ?
Sau măcar o șansă să compari și
- să pui în contrast. - Nu e soția mea.
Vrei să te muți în vechiul tău apartament ?
Să coabitezi, poate să împarți pâine cu fiica pe care n-ai cunoscut-o ?
Nu e viața mea.
E a ta. Nu e a mea.
Da, vorbind de viață, am stat aici o vreme și
nu m-ai întrebat despre Frumoasa Adormită de aici.
Starea ei nu s-a schimbat, apropo.
Nu sunt sigur că pot să spun același lucru despre tine.
Sau chiar despre mine. Iisuse Christoase !
Mă distruge să fiu blocat în viața ta.
Când mă uit în oglindă acum, din ce în ce mai mult din tine mă privește înapoi.
Tot ce e mai rău.
Cele mai slabe și mai triste părți din mine preiau controlul.
Nu te învinovățesc că nu ți-e dor de partea asta.
E mai bine acolo.
Mi-e dor.
Mi-e dor de ea.
Nici măcar nu știi cine naiba e ea.
Iisuse, ești atât de al naibii de orb !
Îmi pare rău pentru partenerul tău de go, apropo.
Nu cred că o să mai apară.
- Andrei ? - Da, nu știu cum
naiba ai ratat toate astea.
Se întâlnește cu tine la spital. Sora lui internată în aceeași zi ?
Ce coincidență.
Desigur, n-ai întâlnit-o niciodată.
Dar voia să știe : cum se simte soția ta, Howard ?
Cum se simte ?
Despre ce vorbești ?
Despre ce naiba crezi ? Și-o trăgeau.
Iisuse Christoase !
Cum de nu ai văzut asta ?
În ce negare trebuie să fii
să continui s-o idealizezi așa cum faci tu ?
Îmi cunosc soția.
Ce ? Îmi pare rău. Nu cred că am înțeles asta.
E un spion, Howard.
E o mincinoasă nenorocită, la fel ca soția mea.
E un supraviețuitor care ar face orice
și pe oricine să obțină ce vrea.
- Bine. De ajuns. - Crezi
că viața ta e mai bună ca a mea ? Mica ta existență măruntă ?
Bucăți de fraze de rahat de pe o felicitare Hallmark ?
O lași de bunăvoie să te înșele.
- Știu. - Mergi pe vârfuri în continuare.
Iisuse Christoase !
Nu e de mirare că viața te lovește ca o bilă de demolări.
La naiba, am zis că știu !
Știu naibii !
Toți anii ăștia.
Nopțile târzii, poveștile de acoperire.
Crezi că un bărbat nu pune lucrurile la îndoială ?
Știam totul despre ea.
Nu detaliile legate de muncă, dar ...
despre minciuni.
Știam despre Andrei, sigur.
Pentru că n-a fost primul.
E om.
Face greșeli.
Am trecut prin ele.
E ceva ce n-ai putea să înțelegi.
Să ții suficient cât să-ți salvezi căsnicia.
O iubesc
pentru tot ce e.
Și pentru tot ce nu e.
Și în final, acea putere de a iubi,
abilitatea de a iubi pe cineva
fără egoism ...
e singurul lucru care mă va diferenția de tine.
Stai departe de viața mea.
Nu e a ta.
E o închiriere disponibilă.
Mai devreme sau mai târziu, mă voi întoarce
și tu vei reveni aici
și nimic nu se va fi schimbat.
Cred că nu mai avem nimic de spus.
E cineva acolo ?
Mi-ai spart apartamentul ?
Nu poți face asta. E ciudat.
Îmi pare rău.
N-ai unde să te duci ?
Voiam să te văd.
Votcă, simplă, te rog.
Imediat, d-le.
Mulțumesc.
Nu am apreciat niciodată ce facem noi.
Jocul.
Știu ce cred oamenii despre mine, cum am ajuns în această poziție,
cum nu sunt calificat să ...
Și au dreptate.
Sunt un prost și știu cum arată asta.
Știu.
Știu cum arată și din poziția ta.
Știu cum arată, toate degetele arătând spre mine, dar nu sunt eu.
Nu sunt eu cârtița.
Cine e, atunci ?
Nu sunt nevinovat.
Sunt răspunzător pentru scurgerile de informații.
Dar am fost manipulat ...
ani întregi,
ca un prost.
Probabil de asta m-au ales.
Cine ți-a făcut asta ?
Te pot proteja, dar trebuie să-mi spui cine te-a manipulat.
Howard Silk.